10 sekunnin välein tapetaan noin 24 000 eläintä ruoaksi.
Se tekee 75 miljardia eläintä vuodessa.
Se tehdään aiempaa nopeammin ja tehokkaammin.
Maailman väkiluku on yli kaksinkertaistunut 50 vuodessa,
mutta lihantuotanto on yli nelinkertaistunut.
Sikoja on noin miljardi,
lampaita miljardi, lehmiä 1,5 miljardia -
ja kanoja 23 miljardia.
Niin monen eläimen kasvatus on modernin teknologian ihme,
mutta murtumispiste lähenee.
Lihantuotannon maa- ja vesitarpeet sekä kasvihuonekaasujen synty -
käyvät pian kestämättömiksi.
Lihansyöntimme tulee olemaan historiallinen poikkeama,
joka alkoi 1900-luvun puolivälissä eikä voi jatkua enää kauaa.
Mutta lihan kysyntä ei vähene.
Sen odotetaan saavuttavan -
455 miljoonaa tonnia vuoteen 2050 mennessä.
Joten -
miten tulevat sukupolvet tyydyttävät lihanhimonsa?
Yksi eläinten ensimmäisistä käyttötavoista oli varmaan ruoka.
Se on tauditonta, ja sitä voi syödä pelotta.
Nahka putoaa koneeseen.
Lihan ylensyönti -
tekee siitä kestämätöntä planeetalle.
Mitä he haluavat? Pitäisikö se kieltää?
Olemme kasvissyöjiä. Eläimet ovat vain välittäjiä.
Puhdasta, turvallista, terveellistä ja rehellisesti merkittyä.
Ihana patapaisti.
LIHANSYÖNNIN TULEVAISUUS
Lihansyöjien on vaikea kuvailla, mikä tekee lihasta hyvänmakuista.
Se maistuu mieluiselta.
Siitä tulee täysi olo.
Se on mehukasta ja namia, koska...
Se on tosi mehukasta.
Sitä ei voi verrata mihinkään, koska se on erilaista.
Lihansyönnin aiheuttama sanoinkuvaamaton tunne -
on jo vanha.
Tämä Etiopiasta löytynyt eläimen luu on 3,4 miljoonaa vuotta vanha.
Silloin Australopithecus afarensis vaelsi Itä-Afrikan tasangoilla.
Varhaisilla ihmisillä oli suuret ja litteät hampaat,
jotka sopivat sen hedelmä-, siemen- ja lehtidieettiin.
Mutta nämä merkit ovat varhaisin todiste -
teurastuksesta.
Ihmiset aloittivat lihansyönnin.
Maailman kolme suurta kaikkiruokaista ovat ihminen, rotat ja torakat,
koska syömme mitä vain. Löydämme aina syötävää.
Lihassa on kaloreita, proteiineja, rasvoja, mineraaleja ja vitamiineja,
kuten B12:ta,
jota on vaikeaa löytää luonnosta muualta.
Siinä on myös rautaa, joka on elintärkeää punaisille verisoluille.
Vaikka kasveissa on rautaa, se on erilaista -
eikä imeydy yhtä hyvin.
Lihan rauta on erityistä,
koska sitä sitoo yhteen yhdiste nimeltä hemi.
Hemiraudan ainoa lähde on eläimen veri ja lihakset.
Proteiinin ja ravinteiden tulva on ehkä syy kehojemme muutokselle.
Pienemmät mahat, lyhyemmät suolet ja isommat aivot.
Joidenkin mielestä lihan metsästys sai esi-isämme keksimään työkalut,
monimutkaisen kielen ja sosiaalisen rakenteen.
Lihansyönti teki meistä ihmisiä.
Ihmiset tykkäävät lihasta luonnostaan.
Se on osa biologiaamme.
Ihmiset ovat aina halunneet enemmän lihaa.
10 000 vuotta sitten tapahtui jotain merkittävää.
Opimme kesyttämään eläimiä ruoaksi.
Alkuhäristä tuli nautakarjaa, villisioista possuja -
ja punaviidakkokanoista kanoja.
Kasvien ja eläinten jalostaminen on yksi historian tärkeimmistä käänteistä.
Se muutti maailman.
Maanviljelys loi ihmisasutuksen.
Väkiluku alkoi kasvaa, ja jalostuksen avulla -
eläimet muutettiin sopiviksi lisääntyneen lihansyönnin tarpeisiin.
Vuosisata sitten -
nykytiede mahdollisti eläinten muuttamisen entistä enemmän.
Tutkimus on johtanut tautien hallintaan,
rotujen kehitykseen ja tuotannon kasvuun.
Menossa on vakava yritys nostaa laatua.
Sen ymmärtämiseksi voimme tutkia kanoja.
Nämä ovat samanikäisiä.
Tämän ruoassa on ollut antibioottia.
Se on paljon suurempi.
Tämä pienempi on syönyt tavallista ruokaa.
Voimme verrata kanaa vuodelta 1957 -
toiseen vuodelta 2005.
Rintalihakset ovat valtavat. Se on hirviö,
vaikka on samanikäinen kuin vuoden 1957 kana,
joka näyttää kyyhkyseltä.
Nykykanat ovat 4 - 5 kertaa isompia -
kasvua lisäävien antibioottien, vitamiinien ja jalostuksen ansiosta.
Kanaa katsoessa tajuaa, että se pitää teurastaa viisiviikkoisena,
koska jalat eivät enää kestä sen painoa.
Olemme saavuttaneet eläinten biologiset rajat.
Saavutamme pian myös Maahan mahtuvien lihaeläinten rajan.
Jos koko maailma söisi yhtä paljon lihaa kuin nämä maat,
jokainen asuttava neliömetri pitäisi käyttää ihmisten ruokintaan.
Tila ei riittäisi siltikään.
Ja useimmat eläimet ahdetaan jo mahdollisimman tiukalle.
Kanateollisuuden tarinoiden mukaan kiitos kuuluu tälle naiselle,
Cecile Steelelle.
Vuonna 1923 hän tilasi 50 kananpoikasta.
Koska tilauksessa oli vahingossa ylimääräinen nolla,
niitä tuli 500.
Steele päätti pitää ne.
Hän tunki ne vajoihin ja yritti kasvattaa ne kaikki.
Silloin kanoja ei juuri syöty. Niitä pidettiin munien takia.
Mutta ison kanalauman ansiosta Steele pystyi myymään kanoja halvemmalla.
Seuraavana vuonna hän laajensi 1 000 kanasta 10 000:een.
Tahdotko hienon sunnuntai-illallisen?
Tarkastettua kanaa on nyt saatavilla päivittäin.
Yhdessä sukupolvessa amerikkalaiset ovat tuplanneet kanansyönnin.
Tehdaskasvatus kasvoi,
ja samoin ruokahalumme kanojen -
ja muun lihan osalta.
Keksimme uusia tapoja syödä sitä.
1930-luvulla keksittiin säilötty liha.
1940-luvulla hampurilaisten suosio kasvoi. Ne tehtiin teurasjätteistä.
1980-luvulla syntyivät kananugetit.
Eläinten syöminen ei enää muistuttanut eläimistä.
Kaupallinen eläintuotanto tekee meille helpoksi irrottautua siitä,
mitä syömme, kun syömme lihaa.
Monista on ikävä syödä lihaa,
joka muistuttaa eläintä, josta se tuli.
Suurin osa eläimistä kasvatetaan piilossa -
keskitetyillä tiloilla, kuten tällä.
Ainoa syy, miksi ne eivät sairastu -
ahtaissa oloissa, on ruoassa olevat antibiootit.
Vuosikymmenten uutiset osoittavat, ettei se ole aina toiminut.
Noin kaksi miljoonaa amerikkalaista saa vuosittain salmonellan.
Niin voi käydä taas.
Tapahtui uusi kuolettava ruokamyrkytys saastuneen lihan vuoksi.
Eikö puhtaampaa lihaa saa?
Se on päämäärä, mutta lihasta voi tehdä vain rajallisen puhdasta.
Pelkäsin ostaa lihaa.
Haistoin sitä, ja se haisi pahalta.
Antibiootit eivät toimi viruksiin.
Joskus virukset siirtyvät teuraseläimistä ihmisiin,
kuten hullun lehmän tauti, sikainfluenssa -
ja lintuinfluenssa.
Ihmisten pitää ymmärtää...
TIEDEJOURNALISTI
...että eläimet -
kuormittavat rajusti elämiämme ja ympäristöä.
Maailman väkiluku lähenee 10 miljardia,
ja meidän pitää kasvattaa enemmän ruokaa 30 vuoden aikana -
kuin koskaan historiassa.
Vaikka lihankulutus on tasoittunut rikkaimmissa maissa,
se kasvaa räjähdysmäisesti kehitysmaissa.
20 prosenttia maailman ihmisistä -
syö paljon lihaa, ja he ovat huolestuneita lihansyönnin vaikutuksista.
Loput 80 prosenttia yrittävät vain saada tarpeeksi ravintoa,
ja määrä kohoaa.
Kiinan ja Intian kaltaisten maiden rikastuessa -
niiden keskiluokka syö kuten me.
Lihaa ja paljon proteiinia.
Liha on yksi vähiten tehokkaista ruoista.
100 grammasta eläimelle syötettyä kasviproteiinia -
syntyy vain neljä grammaa lihaproteiinia.
Kalorisuhde on vielä pienempi.
Valtavia maa-alueita -
Keskilännessä, Brasiliassa ja Kiinassa on omistettu eläinten ruokinnalle.
Olisi parempi, jos niillä ruokittaisiin meitä.
Ongelma on se, että pidämme lihasta eivätkä kasvit maistu siltä.
Entä jos maistuisivat?
Lihansyöjät eivät pidä lihasta siksi, että se tulee eläimestä,
vaan siitä huolimatta.
Tämä on Impossible Burger -
ja tämä Beyond Burger.
Ne ovat lihan kanssa kilpailevia kasvispihvejä.
Haaste on yksinkertainen.
Pitää luoda -
lihaa, joka on tinkimättömän hyvää -
ja sisältää yhtä paljon proteiinia, rautaa ja muita ravinteita -
kuin liha,
toimii hyvin keittiössä -
ja on saatavilla halvalla.
Jos onnistuu siinä, peli on ohi.
1980-luvulta alkaen -
kasvipohjaisia lihan korvikkeita on tehty soijapavuista ja vehnän gluteenista.
Tämänkaltaisissa mainoksissa -
sanottiin niiden korvaavan lihan,
mutta ne eivät väittäneet maun olevan sama.
Quorn-purilaiset ovat maukas ja terveellinen lihan vaihtoehto.
Kuten purilaisia yleensä, niitä voi syödä miten vain.
Edes niiden myyjät eivät tienneet, miten makua voi mainostaa.
Näyttää kalkkunalta.
- Niin näyttää. - Maistuuko se samalta?
Pitäisi maistua vähän.
Psykologinen este on se,
että lihasta pitävät uskovat kasviskorvikkeiden -
maistuvan surkeilta.
Yritysten suurin haaste on yhä -
tehdä tuote, joka maistuu, tuoksuu ja tuntuu lihalta.
Maailman tärkein tieteellinen kysymys on,
mikä tekee lihasta hyvää.
Se on vaikeampaa kuin uskoisi.
Lihalla ei ole yhtä aromimolekyyliä.
Reseptin löytämiseksi tieteilijät lämmittivät lihaa -
ja keräsivät niiden päältä ilmanäytteitä.
Putken päässä on pieni suppilo,
jota joku haistelee.
Henkilö haistelee 45 minuutin ajan.
Hän haistaa komponentit, jotka tekevät lihasta lihaisaa.
Molekyylit haisevat -
vaahterasiirapilta, palaneelta kumilta, sytytetyltä tulitikulta,
likaiselta vaipalta, mintulta, syreeneiltä,
hieltä, rikiltä...
Mutta mikä antaa punaiselle lihalle sen maun?
Se johtuu eläimiltä löytyvästä erityisaineesta, hemiraudasta.
Vuonna 2015 Impossible Foods patentoi tavan syntetisoida sitä laboratoriossa.
Tuloksena syntyi kasvipohjaisten korvikkeiden uusi sukupolvi,
joka maistuu, tuntuu ja vuotaa verta kuin liha.
Ainesosat vaikuttavat terveellisiltä, eikä niissä ole kolesterolia,
mutta niissä on yhtä paljon kaloreita kuin jauhelihapihvissä.
Yhtä paljon tyydyttyneitä rasvoja ja yli viisi kertaa enemmän suolaa.
Ne eivät ole terveysruokia vaan hampurilaispihvejä.
Sijoittajat uskovat niihin -
Bill Gatesista Richard Bransoniin,
Jay-Z: hen ja Katy Perryyn, joka jopa pukeutui -
Impossible Burgeriksi Met-gaalan jatkoilla.
Toukokuussa 2019 Beyond Meat listautui pörssiin ensimmäisenä lihankorvikeyhtiönä.
Päivän kuluessa osakkeen arvo nousi 163 prosenttia,
mitä ei ollut tapahtunut sitten Internet-buumin.
Kasvilihaliike -
ei vaadi kuluttajia tekemään kompromissia.
Se tarjoaa saman kokemuksen,
ja kuluttajan moraali säilyy.
Se on hyvä diili,
jos sen voi tehdä.
Jos tämä on seuraavan sukupolven lihaa,
pitävätkö he siitä?
Tykkäätkö kasvispurilaisista?
- Ihan ok. - En ole maistanut.
En tykkää vihanneksista.
Tämä on mureaa, tykkään siitä vähän.
JAUHELIHAPIHVI
Tykkäätkö tästä?
Tykkään tästä.
Se maistuu hyvältä.
Tämä on suosikkini.
Tuo maistuu minusta jauhelihalta.
En olisi uskonut, että se on kasvispihvi.
Se maistui oikealta.
Tuo ei maistu hampurilaispihviltä.
Miltä se maistuu?
Porkkanalta.
Olen tottunut tavallisiin purilaisiin, joten on vaikea tottua kasvispihveihin.
Mitä jos sanoisin, että suosikkipihvisi,
joka on keskellä,
on tehty täysin kasviksista?
En ikinä enää söisi sitä.
Käytöksen muuttaminen on vaikeaa. Monet eivät luovu lihasta helposti.
Meidät on totutettu syömään eläimistä tehtyjä ruokia.
Monet eivät lakkaa haluamasta niitä vain,
koska tajusimme, että ne aiheuttavat ongelmia.
Jotkut yritykset yrittävät -
tehdä eläinten lihaa tappamatta niitä.
Kuvassa on kanansoluja.
Muutaman viikon kuluttua ne leivitetään ja niistä tehdään nugetteja.
Mutta solut eivät kasva kanan sisällä.
Viljelty liha ei eroa -
tuhansien vuosien ajan syömästämme tavallisesta lihasta.
Se on eläimestä.
Ero on se, ettei sitä tapeta.
Resepti on helppo. Se on lihaa.
Resepti on oikeasti vaikea.
Siinä on neljä komponenttia.
Soluviljelmä -
on pieni kudosnäyte elävästä eläimestä.
Alusta on pinta, johon kopioituvat lihassolut kiinnittyvät.
Solut tarvitsevat myös kasvuaineen,
keiton, jossa on proteiineja, vitamiineja, sokereita ja hormoneja,
joita solut syövät kasvaessaan.
Ne tarvitsevat myös bioreaktorin -
eli tasaisen lämpötilan ympäristön, joka ottaa ravinteet ja poistaa kuonan.
Se on kuin keinokeho, jossa liha kasvaa.
Yhdeksän viikon aikana pienestä soluryppäästä kasvaa syötävä lihanpala.
Tutkimusten perusteella prosessi vaatii puolet lihantuotannon energiasta,
murto-osan maasta ja vedestä sekä vähentää kasvihuonekaasuja.
Tärkein kysymys on,
miltä se maistuu.
2013 maailma näki ensimmäisen laboratoriolihamakukokeen -
BBC: llä.
He sanoivat sen muistuttavan lihaa.
Maku on voimakas.
Hyvin lähellä lihan makua muttei yhtä mehukasta.
Toinen iso ero on, että se hampurilaispihvi -
maksoi 330 000 dollaria.
Sen loi tämä herra, hollantilainen farmakologi Mark Post.
Vain kuusi vuotta myöhemmin Postin yritys Mosameat oli leikannut -
tuotantokuluja 99,997 prosentilla vain 10 dollariin per pihvi.
Kymmenet solulihayritykset kiirehtivät ehtiäkseen markkinoille ensimmäisenä -
mm. Hollannista, Israelista ja Singaporesta,
mutta yksikään ei ole vielä tehnyt reseptistä täydellistä.
Ensimmäinen ongelma on kasvuaineen saanti.
Siinä käytetään naudansikiön seerumia -
eli suoraan sanottuna -
syntymättömän lehmän sydänverta, jonka ottaminen tappaa sen.
Solupohjaiset lihayhtiöt tutkivat kasvipohjaista ratkaisua,
mutta ei tiedetä, milloin se tapahtuu.
Toinen ongelma on rakenne.
Jauhettua lihaa käytetään hampurilaispihveissä ja kananugeteissa,
jauhamatonta pihveissä -
ja mehukkaassa tonnikalapihvissä.
Jauhelihaa on helpompi tehdä, jauhamatonta vaikeampi.
Siinä ravinteet pitää toimittaa lihan uumeniin soluille -
kuten verisuonet eläimen kehossa.
Tutkijat kokeilevat eri tekniikoita,
kuten pinaatinlehden suonien rakennetta,
mutta olemme ainakin vuosikymmenen päässä -
mehukkaasta solupihvistä.
Yksi ongelma on inho.
Vuoden 2016 kyselyssä amerikkalaiset eivät halunneet -
syödä labrassa kasvatettua lihaa.
Jotkut eivät edes halua maistaa.
Pidätkö siitä, että lihaa kasvatetaan labrassa?
Voisin oksentaa.
- Eikö uusi kokemus kiinnosta? - Ei.
- Jos maksaisin 200 euroa? - Ei sittenkään.
- 1 000 euroa? - Ei.
Koeputkipurilainen ei kiinnosta.
Monista solupohjainen liha on inhottavaa,
mutta monet pitävät eri lihojakin inhottavina.
Inho on opittua, ei myötäsyntyistä.
Joka kulttuuri on valinnut omat lihansa.
Inho vaihtelee kulttuurin mukaan.
Monissa kielissä eri lihojen nimet -
helpottavat lihansyöntiä.
Kieli tuo meidät lähemmäksi tai erottaa meidät todellisuudesta.
Lihasta käytetty kieli on mielenkiintoista.
Se kätkee lihan lähteen.
Emme puhu lehmästä vaan naudasta.
Emme sano syövämme sikaa vaan porsasta.
Jos ajattelee sikaa, kun syö porsaankyljystä,
muuttuu pian kasvissyöjäksi.
Solupohjaisella lihalla voi olla nimiongelma.
Laboratoriokasvatettu- ja koeputkiliha eivät herätä ruokahalua.
Siksi yhtiöt käyttävät nimiä,
kuten viljelty, puhdas tai solupohjainen liha.
Jotkut taistelevat vastaan.
Vuonna 2018 Missourista tuli ensimmäinen osavaltio,
joka kielsi tuotteiden myynnin lihana,
jos niitä ei ollut teurastettu.
Rangaistus on jopa vuosi vankeutta.
Samana vuonna EU ehdotti kieltoa lihankorvikkeiden mainostamiselle -
pihvinä, makkarana tai purilaisena.
Monet karjankasvattajat -
ovat vankasti sitä mieltä, ettei soluliha vastaa oikeaa.
Kuluttajat kertovat aina,
että kun he ostavat lihaa kaupasta,
he ajattelevat perheitämme.
Hoidamme maata -
ja karjaa päivittäin.
He eivät mieti,
miten joku laittaa soluja yhteen uutta tuotetta varten.
Se ei ole lihaa.
Mutta suurin osa ruoasta ei mene maalta suoraan pöytiin.
Iso osa ruoastamme on saanut alkunsa labrassa.
Kaikki.
Jogurtti, murot.
Gatorade.
Omenasose.
Kaikki kaupallinen ruoka on saanut alkunsa labrassa.
Tuote ei päädy labraan.
Sitä ei tehdä siellä vaan tehtaassa.
Syömiämme eläimiä on muokattu vuosituhansia -
valikoivan jalostuksen, keinosiemennyksen, kasvuhormonien,
ilmastoitujen rakennusten,
vitaminoidun rehun ja lääkkeiden avulla.
Yli 70 prosenttia Yhdysvalloissa joka vuosi myydyistä antibiooteista -
menee lihakarjalle.
Maissia ja naudanlihaa pidetään luonnollisena.
Ne eivät tietenkään ole sitä vaan pitkälle jalostettuja.
Niitä on muokattu valtavasti.
Teknologia antaa meidän syödä eläimiä nykyisellä tavalla,
ja uusi teknologia voi olla ainoa keino tyydyttää lihanhimomme tulevaisuudessa.
Tilanne on tämä, koska lihatuotteet ovat mahtavia,
mutta ne muuttavat maapalloa.
Syntyy epidemioita.
Antibioottien tehokkuus on uhattuna.
Markkinat muuttuvat kuten aina -
rahan ja tykättyjen tuotteiden ansiosta.
Tämä on teknologian tarina.
Ruokaa ei ajatella teknologiana, mutta se on sitä.
Liha on paljon -
tunnepitoisempi tuote kuin älypuhelin.
Liha on eläimen makua isompi asia.
Se on identiteetti, kulttuuri ja tarina, jota kerromme itsellemme.
Olemme unelmoineet vuosikymmeniä lihasta, joka ei tule eläimistä.
Ei päätä eikä siipiä.
Täyttä lihaa!
Emme enää orjuuta eläimiä lihan vuoksi.
Se on tuoretta ja maistuu lihalta mutta se on epäorgaanista -
ja siirtimiemme ansiota.
Vuonna 1932 jopa Winston Churchill ennusti,
että lopetamme koko kanan kasvattamisen rinta- ja siipipalojen takia -
kasvattamalla niitä suoraan sopivassa aineessa.
Ajatellaan nykymaailmaa.
Ratkaisimme vedenpuhdistuksen ongelman.
Meillä on satelliitteja.
Miksemme pysty tähän? Varmaan pystymmekin.
Tekstitys: Petri Nauha